Herran vuosi 1901.
Argassa, Ourensen provinssissa, hallitsee markiisitar Mariño -
espanjalainen aristokraatti, julma ja despoottinen maanomistaja.
Hän solmii järkiavioliiton -
ja haluaa jälkeläisen joka hallitsee yhtä lujalla otteella.
Aviomies ei saa vaimoaan raskaaksi.
Markiisitar on kärsimätön ja uskoton -
ja antautuu jokaiselle täysi-ikäiselle miehelle - turhaan.
Hänen miehensä on heikko ja arka ja pelkää vaimoaan -
eikä tee mitään estääkseen asian.
Eräänä iltana Argaan saapuu mustalaiskaravaani -
esiintyäkseen sirkuksessa.
Markiisitar ihastuu veitsenheittäjään.
Yritettyään turhaan vietellä mustalaista -
markiisitar käskee miestensä -
hakea veitsenheittäjän luokseen.
Hän kahlitsee miehen sänkyyn, nousee miehen päälle -
ja ottaa miehen siemenen.
Kun hän tuntee onnistuneensa -
hän pelkää että lapsen isän alkuperä paljastuu -
ja menee palvelijoiden kanssa leiriin -
ja tappaa kaikki mustalaiset:
Miehet, naiset ja lapset.
Viimeisellä hengenvedollaan mustalaisen vaimo -
kiroaa markiisittaren.
Yhdeksän kuukautta myöhemmin markiisitar synnyttää komean pojan.
Lapsi kasvaa aluksi vahvana ja terveenä...
Mutta kun hän täyttää 10, -
kirous iskee.
Pahuus valtaa Argan.
GAME OF WEREWOLVES
Tomás, mummi tässä. Missä olet? - En tiedä, noin 20 km päässä.
Talo on ollut tyhjä 20 vuotta. Se voi olla ränsistynyt.
Mitä sinä teet siellä? Se on valtava paikka.
Kyllä minä pärjään.
Miksi tuollaista edes tehdään? - Se on kunnianosoitus.
Olen ainoa tunnettu henkilö joka on siellä asunut.
Et sinä ole julkkis. - Heille olen tunnettu kirjailija.
Ei kirjaasi kukaan lukenut! - Hei, olen ainoa lapsenlapsesi.
On hienoa saada kaupungin avaimet. Vanhempani olisivat pitäneet siitä.
Heitä ei olisi kiinnostanut eikä pitäisi sinuakaan.
Lopetit käymästä siellä 15-vuotiaana, ne ovat huonoja seutuja.
Ajattelin jäädä kirjoittamaan romaaniani.
Mitä sanoit? En kuule. - Mummi? Kuuletko minua?
Vito, älä pissaa.
Voi helvetti!
Vito! Ei sinnekään.
Asuin täällä 15-vuotiaaksi.
Tässä huoneessa.
Koko lapsuuteni.
Olen runkannut tässä sängyssä lukemattomia kertoja.
Tämä on ullakko. Pelkäsin tänne tulemista.
Mene nyt sisään, senkin rakki.
No niin, ei täällä ole mitään pelättävää.
Ei mitään.
Mahtavaa. Hiiriä.
Anna olla, se ei ole hygieenistä.
Minä pelkäsin aina niin kamalasti.
Sellaista se on lapsena.
Liian vilkas mielikuvitus.
Muistan eräänkin päivän...
En ole eläessäni pelännyt niin paljon.
Tulin tänne lapsuudenystäväni Caliston kanssa.
Hän kertoi noidasta joka asui vaatekaapissa -
ja söi lasten keuhkot jos he uteliaina avasivat oven.
Se oli kamalaa!
Pelästyin niin että pissasin housuun. Olin silloin 13.
Nukuin vanhempien sängyssä viikon sen noidan takia.
Mitä nyt? Haistatko jotain?
Noidan?
Ei täällä ole ketään, höpsö.
Senkin pelkuri.
Hiton pöly.
Keuhkosi! Anna ne minulle!
Mutta ensin sinun pitää ottaa minut!
Senkin sika!
Hitto, Calisto! Säikytit minut kuoliaaksi!
Pissasitko housuusi? En tiennyt siitä vanhempien sängystä.
Miten sinä pääsit sisään?
Puutarhan kautta. Olen odottanut monta tuntia.
Oletko paikallinen drag-kuningatar?
Tämä oli mummon. Säilytän aina kaiken.
Pyhiinvaeltajia ei näy. Eikö reitti mene tästä?
Menee, mutta he käyttävät toista reittiä.
Onko sinulla tyttöystävä? - Tuota...
Ei enää. - Jättikö hän sinut?
Se oli yhteinen päätös. Koira oli hänen.
Tyttö lähti, sinulle jäi rakki. Huonompi homma.
Ei se niin mennyt.
Tai no vähän.
Mitä sinulle kuuluu? - Hyvää.
Perin isän maat ja traktorin. Se on nyt työtäni.
Oletko naimisissa? - Kuka? Minäkö? En...
Kaikki tytöt lähtevät Madridiin. Ei tänne jää ketään.
Kauanko olet täällä? - Niin kauan kuin pitää.
Kirjoitan uutta kirjaa. Kerronko siitä?
Voimme tavata jos jäät. - Minulla ei ole lomaa, teen töitä.
Mutta nähdään toki. - Toki...
TAKAISIN JUURI LLE
Olet Mariño. Tomás Mariño, se kirjailija.
Rosan lapsenlapsi. - Kyllä.
Kuka minä olen?
Enosi Evaristo, hitto vie.
Etkö tunnista? - Tunnistan.
Hitto miten olet kasvanut! Ihan mies.
Hitto vie!
Kuunnelkaa kaikki!
Tämä nuori mies on Rosan lapsenlapsi.
Mariño, kirjailija.
Pikku-Tomás! Oletpas sinä kasvanut.
Pidin sinua sylissä pienenä. Olen pyyhkinyt pyllysi monesti.
Etkö muista minua? Olen Nica!
En muista enkä tajua miten olen voinut unohtaa.
Mennään.
Mitä haluat? - Tonicia.
Meillä ei ole. On Pitusaa. - Kuinka?
Pitusa, soodavesi.
Ota jotain vahvaa, olet aikuinen. - Ei se sitä ole.
Olen lopettanut. - Lopettanut minkä?
Alkoholin käytön. - Miksi?
Täällä on paljon alkoholia.
Paco, kaksi orujoa.
No, miltä täällä näyttää?
Ihan entiseltä.
Kehitys ei ole ehtinyt tänne vielä. Niin on parasta.
Tulin tänne etsimään juuriani -
ja antamaan menneisyyden innoittaa. Kutsun muusaani.
Meillä on täällä vielä yksi puhelinkeskus -
ja pienellä kärsivällisyydellä voit huudella ketä vain.
Onko pormestari täällä? En tiedä perjantain juhlista...
Tässä.
AYP:n edustaja.
Argan yhtenäisyyspuolue. Minut on valittu neljästi uudestaan.
Älä perjantaista murehdi.
Pari lasia viiniä, puheita ja siinä se.
Entä vieraat? Alueviraston väkeä tai jotain tärkeitä ihmisiä?
Mitä vähemmän, sen parempi.
Asukkaat, pormestari -
kirkon edustajat. - En tiennyt että olet...
Kylän nimessä toivotan sinut tervetulleeksi.
Ylös ja ulos, miekkonen!
Mitä sinä teet? - Mitä sinä täällä teet?
Herätän sinut! Piti mennä lounaalle. - Hitto, kello on kaksi.
Koira on kussut lattialle. Et käytä sitä ulkona.
Miksi teidän kaikkien pitää huutaa niin kovaa?
En tiedä.
Sinulla on kamala krapula, vai mitä? Älä kiellä sitä.
En, mutta taisit murtaa selkäni.
Luin kirjasi.
Piditkö siitä? - No joo...
Mutta se oli vähän raskas. - Millä tavalla?
500 sivua jolla kaksi tyyppiä juo likööriä ja juttelee...
Ei mitään riemujuhlaa. - Se oli alkoholismin vertauskuva.
Mutta pidin siitä.
En kyllä ole lukumiehiä, luen koneiden oppaita vain.
Koska enostani on tullut pappi? En tiennytkään.
Ei hän olekaan. Pappi lähti, hän laittoi liperit kaulaan.
Hän on joku hihhuli, ne kaikki ovat.
Miksi pappi lähti?
Varoita koiraa, tuosta tippuu luostarin tunneleihin ikiajoiksi.
Vito, pois sieltä.
Muistatko ne tarinat joilla meitä peloteltiin?
Että tunnelit ovat täynnä henkiä ja kirouksia?
Ettemme vain menisi etsimään anarkistien kiväärejä.
Sisällissodan ajoilta löytyy vielä kaikenlaista.
Yksi tyyppi löysi dynamiittia.
Toimiiko se vielä? - No tuskin.
Ukki kertoi joskus tarinaa jostain ladosta.
Hän sanoi että siellä asui sata vuotta vanha hirviö -
ja kielsi minua menemästä sinne. Minä uskoin siihen.
Se oli jossain täälläpäin.
Etsitään se. - Unohda se.
Se on hauskaa. - Sanoin että unohda.
Älä nyt väitä että uskot siihen.
Kuuntele, Tomás.
Täällä ei ole samanlaista kuin kaupungissa.
Ihmiset ovat erilaisia, seutu on erilaista -
ja täällä tapahtuu erilaisia asioita. Älä naura niille.
Vito! Ei!
Vito!
Missä hitossa sinä olet?
Tämä on varmasti se kuuluisa lato.
Mitä?
Siellä on varmasti koira. Vai mitä?
Tai naaras ja sinä olet kiimassa. Helvetti...
Ala tulla, en jaksa tuota.
Sinä et voi tulla. Juhlissa ei eläimiä kaivata.
Vain Evaristo-eno, mutta ei muita.
Tomás, hauska nähdä!
Mitä sinä täällä teet? - Hitto mikä mesta!
Tulitko maksamaan velkasi?
Tulin juhlallisuuksiin. Olenhan kustannustoimittajasi.
Soititko juristilleni? - Ratkaistaan tämä ystävien kesken.
Jutellaan siitä ja uudesta kirjastasi täällä.
Vain minun kuolleen ruumiini...
Täällä... Mitä tarkoitat?
Ajattelin jäädä tänne että voimme selvittää asiat.
Jäädä minne? - Tänne. Sinulla riittää tilaa.
Minun oli pakko lähteä Madridista. Tuli ihan pikku ongelmia.
Kunhan poliisi ei löydä täältä. Heitin kännynkin menemään.
Onko täällä satelliittia? Huomenna on tärkeä peli.
Tuleeko juhliin naisia? Maalaistytöt kiinnostavat.
Otitko koko suvun mukaan?
Hei, eno. Mitä te täällä teette? Eivätkö juhlat ole kaupungintalolla?
Kuka tämä on?
Kirjallisuusagenttini. Niin hän ainakin sanoo.
Mitä ihmettä...
Päästäkää pois. Mistä on kyse?
Mario, herää.
Herää nyt, helvetti!
Hän on haavoittunut. Kutsukaa lääkäri.
Päästäkää minut! Ihan totta!
Oletteko hulluja!
Tänä iltana...
Jos Luoja suo...
Kyläämme 100 vuotta vainonnut kirous -
katkeaa vihdoin. - Mikä kirous?
Mistä sinä puhut? - Mariñon perheen veri -
joka aiemmin oli kirouksemme -
vapauttaa meidät pahasta.
Rukoilkaamme.
Kenen veri?
Nyt tunnustan että pelottaa.
Melkein tulee housuun. Tämä oli hieno esitys.
Päästäkää nyt irti. Olkaa kilttejä!
Mario!
Herää, ihan totta!
Mitä te aiotte?
Ette voi! - Olen pahoillani, poikani.
Ajattele Jeesusta, jos se lohduttaa.
Hänen uhrinsa pelasti ihmiskunnan.
Sinun uhrisi pelastaa kylän.
Mikä uhri...
Hitto mikä pudotus. Melkein kuolin.
Missä me olemme? - Meidät heitettiin luolaan.
Ketkä heittivät? - Kyläläiset.
Miksi? - Olet ehkä heille velkaa.
Vain jos he sijoittivat kuurojen äänikirjoihin.
Onko sinulla tulta?
Katso! Tämä on joku kynttilä.
Aika outo kynttilä.
Se on dynamiittia sisällissodan ajalta.
Onko tämä joku aikamatka. - Ole hiljaa. Pidä tuota.
Pidä siitä.
Älä koske mihinkään.
Älä hauku.
Etsi Tomás, Vito.
Missä hän on? Etsi.
Ei, Vito!
Ei sinne päin!
Ei sinne. Etsi Tomás!
Lyö minua! Minut huumattiin ja se tuntuu vieläkin.
Lyö minua niin tulen tajuihini.
Helvetti että olet tyhmä!
No etkö käskenyt lyödä? - Tarkoitin läpsäisyä.
Haluatko toisen? - Riittää.
Kiva että voin olla avuksi.
Kertoivatko he syytä?
Jotain jostain kirouksesta ja Mariñon verestä, en tajunnut.
Mariño! Piru perheesi periköön. - Siitäs sait kun tulit tänne.
Nämä ovat varmasti vanhat luostarin tunnelit.
On turvallista olla siunatulla maalla.
Kyläsi ei ole kovin vieraanvarainen. - Ole hiljaa.
Tämä on aavemaista. - Melkein on paskat housussa.
Herrajestas! Tajuatko missä olemme?
Toivottavasti tiedät mitä teet!
Voi jestas!
Mitä hittoa tuolla on?
En tiedä... Se näyttää ihan...
ihmisen tai eläimen ruumiilta.
Se haisee.
Ehkä joku villieläin. Myyrä tai näätä.
Hyi helvetti...
Näyttävät jaloilta.
Varmaan rotan jalat.
Liian isot.
Ole varovainen. - Ole itse.
Tämä on sinun kaupunkisi. - Ei, Madrid on.
Sinä sait kaupungin avaimet. Minä en saa koskea mihinkään.
Senkin paskiainen. - Älä ole pelkuri.
Nosta se säkki pois.
Päästä irti!
Auta, Mario! - Älä koske siihen!
Mikä tuo on?
Karkuun! Äkkiä!
Tuleeko se? - Älä katso taakse! Tule!
Tänne päin!
Soihtu!
Sytytä se!
Calisto! Auta!
Ota kiinni! - Vedä ylös!
Vedä!
Mikä helvetti se oli? - Hiljaa! Vartijat kuulevat!
En voi olla hiljaa! Meitä jahtasi kaksimetrinen susi.
Ole nyt perkele hiljaa!
Näit itsekin sen! Hampaat ja sen löyhkän.
Korvapuusti olisi riittänyt. - Nyt pitää lähteä.
Muuten he nappaavat meidät taas. - Mieti jos se karkaa.
Se on liian syvällä. - En mene enää katsomaan.
Häivytään nyt! Vito, ala tulla.
Evelio?
Missä hitossa sinä olet?
Mitä ihmettä täällä tapahtuu? - Se on kirous.
Mikä kirous?
Perheesi kirous.
100 vuotta sitten kylää hallitsi isoisäitisi, markiisitar Mariño.
Isoäitini täti?
Hän oli juonitteleva, ilkeä noita.
Hän halusi lapsia, mutta miehestä ei ollut siihen...
Eräänä iltana saapui mustalaiskaravaani.
Hän ihastui mustalaiseen ja sieppasi ja otti miehen.
Istuiko hän miehen päälle? - Ja sitten tappoi miehen.
Ja koko karavaanin.
Mustalaisen vaimo kirosi isoisoisoäitisi.
Kun poika täytti 10, hän muuttui sudeksi -
ja kylää kohtasivat onnettomuudet.
Vasta kun tasan 100 vuotta on kulunut -
ja eläin on tappanut miespuolisen Mariñon verisukulaisen -
kirous kumoutuu ja susi saa ihmisen muodon.
Mutta jos näin ei tapahdu -
kylää kohtaa vielä kauheampi onnettomuus.
Mitä roskaa. - Niin huono että keksit itse.
Näittehän te omin silmin.
60 vuoden aikana se hirviö tappoi yli 100 kyläläistä.
40 vuotta sitten se saatiin kiinni ja lukittiin latoon.
Miksei sitä tapettu silloin? - Kirouksen takia.
Jos ei mustalaisen sanaa totella, tapahtuu jotain kamalampaa.
Miksen minä koskaan kuullut siitä?
Se oli salaisuus. Vain paikalliset tietävät siitä.
He ovat siis odottaneet että 100 vuotta kuluu -
ja nyt minut pyydettiin tänne pedon ruuaksi.
Siitä tulee tasan 100 vuotta tänään.
No helvetti...
Miksei hän syö enoani Evaristoa?
Hän ei ole aito Mariño. Hän on isoisoisäsi puolelta.
Miksei se kuole nälkään jos on ollut siellä vankina?
Sitä on ruokittu. - Lihalla ja kaalilla vai?
Kylän lapsilla! - Älä nyt ole lapsellinen.
Ei.
Eksyneitä pyhiinvaeltajia. Siksi heitä ei enää näy täällä.
Kauanko olet tiennyt tästä?
Äiti kertoi ennen kuolemaansa.
Mikset kertonut mitään? Jätit minut heidän armoilleen.
Sain tietää vasta tänään.
Mikset varoittanut? - Miksen?
15 vuotta olit paras ystäväni ja sitten katosit noin vain.
Ei puheluita, ei kirjeitä, ei mitään.
Käyttäydyit ihan paskasti. Miksi välittäisin?
Koska on väärin tappaa joku.
En tiennyt että he aikovat uhrata sinut.
Sain tietää liian myöhään. - Olette kaikki päästänne vialla!
Minä tosiaan asun täällä.
Hirviö söi äidin vanhemmat. He eivät kuolleet missään palossa.
Kamalaa. Ja minä en päässyt täältä pois.
Tiedätkö miksi täällä on vain vanhuksia?
Lapset lähetetään kaupunkiin kun he kasvavat.
He haluavat suojella Argaa.
Minä soitan poliisille.
Missä puhelin on? - Yläkerrassa.
On aivan järjetöntä soittaa poliisille.
Kuka sinä olet? - Mario Zabardiel, kustantaja.
Julkaisen kirjoja, video- ja äänikirjoja.
Vaihde ei vastaa. - He tietävät että olemme ystäviä.
En halua sekaantua tähän. Minua vartioidaan.
No, nyt peto on suljettu luolaan.
Jos minä olisin luolassa 40 vuotta, olisin minäkin pahalla päällä.
Ja jos vielä saa hautakivestä päähän. Ymmärrän sitä.
Mitä nyt? - Lopeta. Hirveä haju.
En se minä ollut. - No naapurin Gervasia sitten.
Sanoin jo etten se ole minä.
Mihin sinä menet? - Ole hiljaa ja tulet tänne.
Mutta... - Ole hiljaa.
Saanko puhua nyt?
Unohdit panokset.
Tuonko ne sinne?
Mene pois. Mene...
Etsikää kaikkialta.
Peto karkasi ja tappoi neljä.
Kirousta ei ole murrettu ja ystäväsi karkasivat.
Et kai auttanut heitä?
Varoitin sinua eilen. - He eivät ole ystäviäni.
Mariñosta ei ole kuulunut 15 vuoteen ja toista en edes tunne.
Voit heittää heidät vaikka jokeen minun puolestani.
Vito!
Mitä tuo rakki täällä tekee? - Hiton koira.
Tämä on Tomásin koira, se juoksenteli yksin ympäriinsä.
Minä otan sen. - Ylhäällä ei ollut ketään.
Eikä täällä. - He eivät ole voineet paeta.
Me tuhosimme autot ja kaikilla teillä on sulut.
Löydämme heidät kyllä.
Jatketaan etsintöjä.
Mitä sinä siinä toljotat? Tulet mukaan.
Älkää lähtekö täältä. Yritän soittaa poliisille.
Olemme haravoineet kaikki paikat. Ei jälkeäkään.
Ehkä peto söi heidät.
Jos peto olisi syönyt Mariñon, se ei olisi eilen iskenyt kylään.
Missä peto on? - Se palasi varmasti latoon.
Ei se tiedä muuta paikkaa. - Tapamme sen sinne.
Entä kirous? - Ehkä se ei iskekään.
Hetkinen. Mikä ihmeen kirous?
Se joka iskee kylään jos kirousta ei murreta.
On olemassa eräs kirous ja tänään...
Jos emme murra kirousta, meitä voi kohdata uusi kauheus.
Emme tiedä mikä se on.
Kumpi? - Se toinen.
Olkaa nyt hiljaa!
Jos peto ei syönyt Mariñoa, epäonnistuimme.
Mitä väliä toisella kirouksella on?
Se ei voi olla kamalampi kuin se ensimmäinen.
Olen sitä mieltä -
että peto pitää surmata.
Se on Jumalan tahto.
Kuka menee alas?
Sinä.
No en helvetissä mene.
Menet alas tai saat kuulan vatsaan.
Kuka sinä olet?
Pitääkö kaverisi lampaista? - Mitä?
Ei se toimi jos vain tuijotat sitä.
Varo sämpylääni. - Ole hiljaa.
Tallaat sen. - Hiljaa.
Mummi? - Tomás? Kuuletko minua?
He tappavat meidät. Lähetä poliisi!
En kuule.
Täällä on ihmissusi! Soita poliisille.
En kuule. - Tuonne päin.
Mummi!
Tomás? - Soita poliisille.
Toiseen suuntaan. Varo!
Olemme vaarassa. Auta meitä.
Ole hiljaa! - En pysy pystyssä.
Mummi? Hitto!
Jalkani... - Paskat siitä.
Vetäkää minut ylös.
Siellä ei ole ketään. - Se on mahdotonta.
No mene itse katsomaan.
Pian on pimeää ja peto hyökkää taas.
Kokoonnutaan baariin puoli kahdeksaksi.
Yhdessä saamme pedon jäljitettyä.
Älä murehdi. Minä vien sinut pois.
Se olen minä. - Missä vartijat ovat?
Lähtivät. Nyt on ulkonaliikkumiskielto.
Soititko poliisille? - En pystynyt.
Eikö ollut kenttiä? - Ei yhtäkään.
Kuka tuo on? - En tiedä.
Hän oli luolassa. Hän voi olla se peto.
Et ole tosissasi.
Oletko päästäsi vialla? Miksi toit hänet tänne?
Mitä minä muka voin? - Tapa hänet, hän on peto.
Tapa hänet nyt.
Ammu hänet! Hän seisoo tässä.
Ei, älä minua katso.
Minulla ei ole lapsia, mutta kummilapsia Guatemalassa.
Vai oliko se Perussa. - Helvetti.
Mitä me nyt teemme?
Pian tulee pimeää -
ja sitten tämä Ville Vallaton muuttuukin hirviöksi.
Ja koko kylä jahtaa meitä.
Minulla on ajatus. - No?
Kuunnelkaa...
Kirous kumoutuu kun peto syö Mariñon, vai mitä?
Mahtavaa, Einstein.
Syökö poju minut perunoiden kanssa vai miten?
Ei kukaan ole kai sanonut että sen on syötävä sinut kokonaan.
Ehkä sormi riittäisi.
Sormi... Kuulitko?
Raaka mutta mielenkiintoinen ajatus.
Tulitteko hulluiksi? - Leikkaa sormi irti.
Peukaloita ei juuri tarvitse. Vai kummin päin se oli?
Ota pikkusormi. - Ammun jos tulette lähemmäs.
Se ei ole ladattu.
Senkin paska.
Tai jos haluat luopua jostain muusta, vaikka korvasta...
Saat itse valita. - Senkin siat.
Päästäkää minut.
Rauhoitu! Monilta kuuluisilta kirjailijoilta puuttuu sormi.
José Cela, Wells, Gloria Fuertes. - Mitä helvettiä?
Päästä irti! - Cervantesilla oli vain yksi käsi.
On kaksi menetelmää.
Helppo tai vaikea. Kumman valitset?
No sitten vaikea. - Haluatko ryypyn?
Odota!
Mitä nyt?
Ei sormea, en voi kirjoittaa! Ota sen sijaan varvas!
Ei, meidän pitää päästä täältä jalkaisin karkuun.
Se ei käy ilman varvasta. Et tarvitse kaikkia sormia.
Teet lukijoille palveluksen.
Mario on oikeassa. Rentoudu. - Hiton lahtarit.
Sinusta tulee sankari. - Yksi, kaksi...
Voi jumalauta!
Mihin kolmonen jäi! Viinaa!
Piru teidät periköön!
Ja isoisoäidin ja kaikki sukulaiset.
Annetaan se pojalle.
Se ei näytä kamalan hyvältä raakana.
Onko valkosipulia ja persiljaa.
Takaisin! - Vito!
Helvetti, Mario! - Anteeksi...
Varo vähän!
Vito, pois sieltä.
Se söi sen kokonaan.
Ei jättänyt edes kynsinauhaa.
Miltä me nyt teemme?
Juuret...
Olen kirjailija! Kuulitteko? Kirjailija!
Miten voin kirjoittaa ilman sormia.
Älä valita. Hawkins kirjoittaa pyörätuolissa.
Koira...
Anna toinen sormi koiralle.
Antakaa pojalle vaikka pallini sitten.
Syö, se on hyvää.
Ota nyt. Syö se.
Nam nam.
Onpa herkullista.
Tosi hyvä.
Ei se niin kamalaa ole. Sinulla kävi tuuri.
Kovin moni ei voi sanoa että näki itseään syötävän.
Etkö ollut lopettanut juomista?
Poika söi sen.
Mitä me nyt teemme?
Sormeni jälkeen te voisitte syödä kaluani.
Tiedämme pimeän aikaan tepsikö se. Kaikki tapaavat baarissa.
Odotamme täällä kunnes reitti on selvä.
Menemme vanhan aseman takaa josta menee polku naapurikylään.
Ruotsalaiset osaavat myös suihinoton.
Keitän vähän kahvia.
Laita siihen paljon suolaa.
Suolaa kalun päässä. Herkullista.
Eikö teidän pitänyt mennä baariin? - Suljettu. Kuolemantapaus.
Kuunnelkaa minua.
Päästäkää heidät.
Tämä poika on peto, hän oli luolassa.
Älkää satuttako häntä.
Annoimme sille Tomásin sormen ja poika söi sen.
Ettekö tajua? Peto söi Mariñon sormen -
eli kirous on kumottu.
Mario ja Tomás eivät kerro kenellekään.
Lupaan. - Vannon lasteni kautta.
Mistä tiedämme että kirous kumoutui eikä poika muutu taas pedoksi?
En voi olla varma siitä.
Odotetaan illan pimenemistä.
Nyt näemme onko se totta.
Toivottavasti olet oikeassa.
Näettekö? Mitä minä sanoin?
Kirous on kumottu.
Siltä näyttää.
Mutta varmuuden vuoksi -
tapamme teidät kaikki.
Kiroukset ovat epäselviä, niistä ei aina tiedä.
Ei kannata jättää todistajia. Se on Jumalan tahto.
Mitä ihmettä?
Kirous ei murtunutkaan! Uusi kirous iski.
Entä sormeni!
Se oli liian myöhäistä. 100 vuotta oli mennyt.
Yhden päivän myöhässä!
En ikinä tule enää tänne! Helvettiin maalaisturismi.
Mummi! - Äkkiä kyytiin.
Laittakaa turvavyöt kiinni.
Mitä sinä täällä teet? - Tiesin että jotain on vialla.
Hauska tavata, rouva. Teidän sukunne naisissa on ruutia.
Mikset kertonut mitään? - En uskonut kiroukseen.
Varo!
No, olen nyt täällä.
Jos olisit kertonut kuukausi sitten, tätä ei olisi tapahtunut.
Pois, senkin kirppukasa.
Hitto!
Kaasu pohjaan!
Onko nyt musiikin aika? - En tehnyt mitään.
Suoraan eteenpäin, rouva! - Sano vain Rosa.
Ne taitavat olla poissa.
Ei! Vito!
Odota!
Nyt kaasua, mummi.
Hitto!
Perhana! - Ulos ja juoskaa täysillä!
Sulkekaa ovet ja ikkunat. - Äkkiä!
Pidä vastaan.
Ne taisivat lähteä.
Yläkerrassa kaikki kiinni. - Samoin täällä.
Ne palaavat kyllä. Ne ovat puoliksi eläimiä ja ihmisiä.
Ne ovat kyläläisiä, niillä on jotain järkeä.
Poliisi ei suostu tulemaan.
En oikein tiennyt mitä sanoisin.
Miten tämän selittäisi ettei luulla hulluksi?
Miksi me Argaan menemme? Siellä ei tapahdu mitään.
Joku nainen soitti ja siellä on ehkä jotain tekeillä.
Olemme poliiseja, Joaquin, joten tarkistamme tilanteen.
"Ehkä."
Minä voitan ehkä lotossa, niin ei tarvitse katsella minua.
"Jotain"? Rikos, häät, ristiäiset vai rippijuhlat?
Kuulkaa...
Se kirous, vai mikä hitto se on -
koskee vain kyläläisiä, vai mitä?
Miksei se vaikuta sinuun?
Senkin sika! Ihme susi!
Minä vain pelleilin. - Luulitko olevasi hauska?
Olen pahoillani, rouva.
En ole syntynyt täällä.
Vanhempani olivat täällä häämatkalla kun synnyin.
Jos he olivat häämatkalla... - Ole hiljaa, Mario.
Kuka tämä lapsi on?
Jos olemme oikeassa, hän on markiisittaren poika.
Olet oikeassa. Hän on serkkuni.
Mistä tiedät? - Hän tunnisti korun.
Se oli hänen äitinsä.
Hiton ihmissudet. - Ne söivät sähköjohdot.
Jos minä voittaisin lotossa...
Mutta eikö tämä voita raporttien kirjoittelua asemalla?
Ei, koska asemalla on lämmintä -
eikä tarvitse säästää bensaa.
Tänään sitäpaitsi tulee "Francon aika - näin sen koimme."
Mitä minä sanoin? Ei täällä tapahdu mitään.
Ketään ei ole kaduilla, kaikki on pimeänä. Tässä on jotain outoa.
Ehkä kaikki nukkuvat.
Mikä hitto tuo on?
En ole varma, mutta sanoisin että...
Ne ovat ihmissusia.
Eihän niitä ole olemassa. - Niinhän sinä luulet.
1800-luvun kirjallisuudessa puhuttiin paljon ihmissusista.
Kuka voi väittää etteivät Lovecraft, Poe ja muut -
saaneet innoitusta todellisesta elämästä?
Oletko joku kirjallisuuden tutkija?
Mitä me teemme?
Ilmoitamme asemalle.
Tosi outoa. - Rauhoitu.
Laske ase.
Iltaa vaan kaikille.
Pysykää siellä kädet pään päällä.
Kiitos oikein paljon. - Mitä sinä oikein teet?
En tiedä ovatko ne väkivaltaisia. Yritetään näin.
Ne eivät ole ystävällisiä. - Eivät niin.
Hienoa, Joaquin.
Ammuit varmasti sekä moottorin että radion rikki.
Taas tulee kurinpitomerkintä. - Tee palvelus.
Älä jätä ampumarataa väliin ensi kerralla.
Lähdetään karkuun.
Ja käy myös kuntopiirissä.
Paras taktiikka on yllättää vihollinen.
En halua masentaa -
mutta eivätkö puuseipäät ole vampyyreja varten?
Ei ole hopeaa luoteihin eikä täällä ole vihkivettä.
Ihan hyvä ajatus tuo. Ja pitää ajatukset kurissa.
Kolmen tunnin päästä on aamu.
Jos kestämme siihen asti, saatamme päästä karkuun.
Tomás, tule tänne.
Valitan, seipäät ovat vampyyreille.
Enoni kirjoitti tämän kirjan, jossa hän kertoo kirouksesta.
Tapahtumien jälkeen vihaiset kyläläiset tappoivat hänen vaimonsa.
Hän vei nuoremman veljensä ja isänsä pakomatkalle.
He menivät Madridiin jossa vanhempani tapasivat ja synnyin.
Mitä markiisille tapahtui? - Hän kuoli melko pian sen jälkeen.
Ennen kuolemaansa hän kertoi tarinan isälleni -
joka tutki kirousta.
Mustalaiset olivat romanialaisia.
Tätini raskaaksi tehneellä miehellä oli suvussa lykantropiaa.
Hänellä oli veren verta suonissaan.
Diego oli kahden rodun sekoitus: Puoliksi susi, puoliksi ihminen.
Diego? Sekö hänen nimensä on? - Pikku-Diego.
Hän on vanhempi serkkusi. - Yli 100 vuotta vanha.
Miksei hän ole kasvanut? - Se liittyy kiroukseen.
Hän ei muuttunut sudeksi enää, joten hän vapautui kirouksesta.
Mitä me teemme hänelle? - Otamme tietysti mukaan.
Oletko sekaisin? - Miten niin?
Ei se ollut lapsen vika vaan kirotun tätini.
Reppana on koko ikänsä ollut uhri.
Rotusekoituksesta tulee mieleen hauska tarina.
Miksen muistanut sitä aikaisemmin? - Mikä?
Kyseessä on pienen kylän poika ja lammas.
Vannoit ettet kertoisi.
Pienenä kaverini oli kerran talvella tosi kiimainen.
Ole hiljaa!
Ja yhtenä iltana hän meni lampolaan ja nus...
Anteeksi, rakasteli lammasta. - Se on valhetta.
Mutta mikä pahempaa... Parin päivän päästä -
uuhi tuli tiineeksi ja poika luuli että se on hänen.
Ei mummisi kuullen! - Poika ei nukkunut yhtään.
Hän luuli että uuhi saa mutanttikaritsan.
Puoleksi lammas, puoleksi juntti.
Siitä on kauan. Täällä tapahtui silloin kauheita.
Ei tuo nyt kamalaa ole. Kai jokainen käyttää lemmikkiään.
Minulla oli hamsteri... - Hiljaa.
Se kuuluu ullakolta.
Siellä on ehkä hiiri. Vito söi yhden sieltä.
Jos siellä on hiiri, Mario voi mennä. Katsotaan.
Oletko tosissasi? - Pelkäätkö yhä ullakkoa?
En oikeastaan, mummi.
Kävin siellä yksi päivä. - Teit melkein housuusi.
Tulehan, Indiana.
Mikä se oli? - Hiljaa. Etkö kuule?
Mitä? - Kuuntele tarkkaan.
Tyttöystäväsi tuli kostamaan kuolleista.
Senkin paska.
Hän toi mukanaan ihmislampaan.
Poika on nyt jo iso poika.
Sillä on silmäsi ja pulisonkisi.
Hänellä on...
Ne eivät ehkä kuulleet meitä. - Kestääkö ovi?
Työnnä se ylös. - En pysty.
Sormeni!
Nyt häivytään!
Minä keksin!
Pallo! Näettekö sen? - Mitä sinä teet?
Näettekö? Noutakaa!
Niissä on samoja geenejä...
Menkää äkkiä ulos, suojaan.
Äkkiä!
Juoskaa nyt! - Kirkkoon, äkkiä.
Juoskaa!
Mitä päällesi tapahtui? - Ammuin itseäni.
Ammuin vain päänahkaan että ne luulisivat että kuolin.
Parempi menettää vähän päänahkaa kuin joutua ihmissuden suihin.
Vai mitä?
Aivan! Tässä pitäisi olla kenttää.
Voi helvetti.
Tämä on pyhä paikka.
Ne eivät voi tulla tänne, ne ovat kirottuja.
Menkää suojaan.
Mario!
Hajaantukaa.
Ei!
Viekää hänet pois. Menkää alttarin suojiin!
Viekää hänet pois.
Katsokaa mitä löysin!
Tämä on sisällissodan ajoilta! Tunneli vie viinikellariin.
Menkää, minä pidättelen niitä.
Ei ole aikaa riidellä. Alas!
Tulen heti perästä.
Tajuan mitä yrität. Dynamiitti ei enää toimi.
Menkää nyt! Suojelkaa poikaa. - Onnea matkaan.
Luuletteko että tässä on viimeinen käyttöpäivä?
Juoskaa!
Entä Tomás? - Uloskäynti on tuolla!
Pala! Syty, helvetti!
Vetäkää ylös!
Tomás? Missä Tomás on?
Tomás?
Tomás elää. Auttakaa!
Ota kiinni, Tomás! Tarraa kiinni.
Älä päästä irti.
Kiinni on! Älä irrota!
Käteni!
Puhu minulle!
Diego?
Koeta kestää.
Kiitos.
Miten voit? - Ei tässä mitään.
Mistä tiesitte? - Näimme tulipalon.
Soitimme yksikköönne ettekä vastanneet.
Mitä täällä tapahtui?
Odota kun luet raporttini. Et tule uskomaan sitä.
Kaikki jäljellä olevat kyläläiset on otettava kiinni.
Mario! Miten jaksat?
En voi enää pelata jalkapalloa. En ainakaan maalissa.
Ja pianonsoitto on vaikeaa, vaikken oikein osaakaan.
Vielä yksi juttu.
Jos poliisi kysyy, sano että olen Alejandro Sanz.
Sen nimisiä on monia.
Olkaa kilttejä...
Voitteko pelastaa sen? - Teemme parhaamme.
Kiitos, Tomás!
Ja pelastakaa hänetkin.
Onko se vaimonne?
Aivan.
Joka vuosi tuon kukkia hänen kuolinpäivänään.
Otan osaa.
Kiitos.
Kauniita kukkia.
Maksavat paljon mutta hän oli sen arvoinen.
Elämäni on niin tyhjää ilman häntä.
Ajattelen häntä joka päivä.
Hän oli valo elämässäni, puutarhani valo.
En ole mitään ilman häntä.
Minulla ei ole mitään enää.
Rukoilen Jumalaa että pääsisin hänen luokseen.
Onko tässä lähellä joku läheisenne?
Haloo?
Olet kamala.
Mitä teemme pikku ongelmallemme?
Mille ongelmalle? - Molempia puri ihmissusi.
Legendan mukaan puremasta muuttuu ihmissudeksi.
Miten voitte uskoa sitä roskaa?
No hei, mieti mitä tapahtui.
Vito!
Ensin katsotaan saitteko tartunnan.
Tänään on täysikuu. - Miksi sidot meidät?
Jos muututte ihmissusiksi, ette ole kilttejä minulle.
Mitä teet jos muutumme susiksi?
En tiedä, pitää improvisoida.
Oletko vielä vihainen sormesta? - En tietenkään.
Ihan vain varmuuden vuoksi.
Tuntuuko mitään.
Ei mitään. - Nenää kutittaa.
Maistoitko sormea? - En.
No vähän, ihan vain että oliko suola sopiva.
Samoin. Olemme suojassa kiroukselta.
Meille ei tapahdu mitään. - Totta.
Voit päästää meidät irti. Meihin ei tarttunut.
Mikä häntä vaivaa? - Älä viitsi, Tomás!
Ei kai sinua kukaan purrut?
Älä viitsi, minä heitin jo tuon vitsin.
Tomás!
Voi helvetti! - Hän ei sanonut mitään.
Voi perhana. - Muistaakohan hän meidät?
Jos hän puree, hän tunnistaa maun ja sen että leikkasimme sormen.
Mitä hittoa me teemme?
Antaudumme. Annamme hänen purra ja muutumme ihmissusiksi.
Muodostetaan oma lauma.
En voi olla yksikätinen ihmissusi.
Kuljetaan maaseudulla kylvämässä kauhua.
Lisäännymme ja hyökkäämme lammaslaumoihin.
Ei hullumpaa elämää! - Olet hullu.